Bože,
moj život je
veoma dosadan.
Ti...
Koja je svrha našeg postojanja?
Stigao je Daruma!
Ne mrdaj!
Ne mrdaj...
Mrdneš li se, mrtav si.
Daruma...
Je stigao!
Bože.
Vrati mi
moj dosadni život. - Daruma je stigao!
Da... ru... ma...
Moje noge više ne mogu izdržati! - Izdrži! Kako ćemo se izvući iz ovoga!?
Zašto svi moramo umreti?
Za sve je kriva ta stvar! - Ne samo da se kreće,
već i govori! - Predsedniče razreda! - Nemam pojma! - ... je stigao.
Pokušajmo da pobegnemo na vrata!
Zašto se ne otvaraju? - Skloni se!
... je stigao!
Ne... ne želim da umrem!
Smirite se!
Smirite se.
Nego, ono što znamo...
... je stigao!
Dosadno.
Ovaj "Daruma" predstavlja igru na smrt.
A zbog čega i zašto se ovo dešava...
E, to ne razumem.
Ta igrica je dosadna.
Ako želiš da je ukradeš, idi na drugi kraj police. Tamo kamere ne rade.
I ja sam ih krao.
Počni da budeš miran i hrabar.
Kako ćemo izaći odavde? - Pogledaj u Darumina leđa.
... je stigao!
Šta vam je svima?
Da...
Ne znam pravila,
ali mislim da se igra završava kad se pritisne to dugme.
... ru... ma...
U redu.
Prepustite to meni! - Čekaj! - ... je stigao!
Da...
Šta sad?
Bez panike. Ne brinite, imamo vremena da to obavimo polako.
Nema vremena! - Šta to treba da znači?
Šun je u pravu.
Pogledajte.
To je tajmer! Šta će biti kad dođe do nule?
Ne želim to da kažem, ali verovatno će svi umreti.
Ostao je još minut.
Da... ru... - Dođavola!
... me je stigao!
Molim te! Prestani... - Hajde!
Hajde!
Zaboravi... Najebali smo.
Da...
Baciću te onda.
Stani na mene i preskoči ove leševe.
Šta? - Sećaš li se fizičkog?
Salto. - Čekaj, ali...
... san...
Dođi!
... je...
sti...
... gao...
Kraj igre! Kraj igre! Kraj igre!
To! - Kraj igre! - Uspeli smo!
Prekidač je pritisnuo Takahata Šun.
Preživeli! Preživeli!
Šta je dođavola ovo?
Šun? I dalje ti se ne ide u školu?
Ne, otići ću sutra. - Uvek to kažeš,
i prošlo je mesec dana, a ti i dalje ništa ne radiš povodom toga.
Rekao sam, "sutra".
... auto blizu zgrade je eksplodirao.
16 pešaka je poginulo,
a 52 povređenih je odveženo u bolnicu.
Nije potvrđeno da je odgovoran Japanac.
Lokalna vlada smatra da je to bio čin anti-vladinih grupa,
iako se slučaj i dalje istražuje.
Dobro jutro, Šun.
Znaš...
Zašto ne izađeš sa njom?
Živi do nas, pa smo oduvek bili zajedno.
Ne mogu da ti kažem da li gajim osećanja prema njoj.
Stvarno tako misliš? Zar ne želiš da stalno budeš sa njom?
Da, da... Još jedan dosadan dan...
Oni momci se baš zabavljaju.
... za vladavine Luja XIV francuska monarhija je dobro stajala.
Rekao je, "Država, to sam ja".
"Ja sam kralj Sunce". Takahata? - Da?
Nastavi da spavaš.
U redu, evo šta će biti na testu...
Bože...
Vrati mi
moj dosadni život.
Ti si miš.
Uskoro dolazi...
Stiže mačka. - Miš?
Stiže mačka!
Stiže mačka?
Ičika. - Šun.
Hvala nebesima, živ si.
A ostali?
Htela sam da spasim sve...
Pa sam se polako primicala...
I pritisla dugme.
Ali umesto toga sam ih sve ubila...
Ja sam kriva! - Onda smo isti.
Satake je...
Ma, šta se dešava? - Ni ja ne znam.
Znam. Nazovimo policiju.
Zašto?
Ti si miš.
Uskoro stiže mačka! Stiže!
Hajdemo odavde i pozovimo policiju.
I ovde je zaključano.
Ičika, skloni se.
Ova su otvorena! 1, 2...
Ljudi!
Nema vajde.
Kad uđeš, ne možeš više da izađeš.
Šta je ovo?
Stavi mački zvono...
... da se ovo završi.
Šta to znači?
I vas dvoje se presvucite.
Ne znamo šta će se desiti ako se prekrše pravila. Brzo se presvucite.
Požurite i obucite ih! Predsednik škole vam naređuje...
Mačka! Ovde je!
Upomoć! Jedu nas!
Ičika! Ustani!
Šun, šta je to?
"Stavi mački zvono da se ovo završi". - To onda znači...
Tamo! Tamo moramo da stavimo zvonce.
Ostalo je još 9 minuta i 30 sekundi! Nemoguće!
Ljudi! Moramo ubaciti zvonce u onaj koš da završimo igru!
Ja to mogu. Akimoto! Dodaj!
Prepuštamo to tebi!
365 dana u godini i nikad mi nije bilo dosadno
da vežbam gađanje 500 puta dnevno,
čak iako slomim nokat 30 puta.
Sad razumem zašto treniram košarku.
Sve je vodilo do ovog trenutka.
Ući će! - U redu.
I njene ruke se miču?
Skidajte se! Napada samo one koje nose mišje odelo!
Brzo! Skidajte to inače će vas pojesti!
Sa ovime nas više neće jesti. - Ne zajebavaj me!
Ti si nas naterao da to obučemo!
Ne možete mene kriviti za ovo.
Gade! Ti si nam rekao...
Tako znači. Nema više miševa,
pa umesto toga jede nas.
Još samo 3 minuta?
Ponestaje nam vremena!
Umreću.
Ovamo!
Ovamo.
Šun! - Hoće li neko pucati...
dok joj ja odvlačim pažnju? - Nemoguće je!
Kivaka je mrtav, sećaš se? - Ako se ovo nastavi, svi ćemo biti mrtvi!
Svrbe me leđa, jako me svrbe.
Ko...?
Jako me svrbe. Leđa me svrbe.
I zato ne mogu da spavam, mjau. Ko će me počeštai, mjau?
Je li ova stvar...? - Jako me svrbe...
Nenormalno me svrbe...
Izgleda da je samo ja čujem. Zašto?
Mjau, mjau.
Mjau, mjau, mjau.
Svrbe me leđa
Zato ne mogu da spavam.
Kao što sam i mislio. - Ko će me počešati, mjau?
Šta je bilo, Šun?
Ako nosiš ovo, postaješ ručak ove stvari.
Ali u isto vreme je i razumeš šta govori.
U redu...
Šta kažeš? Jel' dobro?
Još, još!
Češi me još, mjau!
Još! Još me češi!
Još! Još!
Ljudi! Pomozite mi! Poprilično je teško!
Svrbi, jako svrbi!
Ko će me počešati?
Još! Još!
Još me češi!
Još! Još me češi, mjau! - Ičika!
Kako je dobro.
Uspeli smo. Sad imamo priliku.
Samo malo! Zar ne misliš
da će biti isto kao sa Darumom? Da jedini koji izvrši zadatak preživi?
Ovaj smo put svi uspavali mačku i svako je odigrao svoju ulogu.
Mislim da ćemo svi preživeti. - Jesi li siguran?
To je...
Onda...
Onda ću ja to uraditi.
Ko se dođavola slaže sa tobom? Ja ću!
Ovaj put dame imaju prednost. - Miči se, krmačo!
To ću biti ja! Pusti me!
Nije vreme da napadamo jedni druge! - Kažeš to,
a u stvari želiš da spasiš svoje dupe! Ne laži nas!
Smirite se! - Ako se ne stišate, ta stvar će...
Skini mi se! To je naređenje predsednika učenika!
Služeći se pozicijom da se spasiš i sam postaješ nasilnik!
Zato sam rekao da požuriš i daš mi je...
Ako ne uspemo da je opet uspavamo, onda...
To je to. Nemamo puno vremena.
Šta onda da radimo? - Kako...
Kako ćemo to uraditi?
Ičika, uzmi loptu i pođi sa mnom!
Ovamo!
Ne daj im da pobegnu!
Znači, jedno je zvono, a drugo lopta?
Šta? - Pošto sam video strukturu zvona,
uz mogućnost prolaska kroz obruč, mačka ga je uhvatila.
Drugim rečima, toj stvari treba potvrda da je to zvonce.
U ovom slučaju, moramo odložiti njeno vreme za potvrdu.
A šansa za uspeh je...
50%.
Probaj da pogodiš gde je zvonce!
Idiot! Nije je dobro sakrio! - Ona sa zvoncem je...
Prava je ovde!
Nemoguće. - Onda je puštanje lopte da se vidi bilo... - Namerno.
Da misli da ja imam zvonce.
Uđi!
Nije...
Bože.
Amaja...
Kraj igre.
Uspeli smo... - Još nismo.
Rano je za slavlje.
Ovoga puta, oni koji su preživeli su...
Amaja Takeru.
Takahata Šun.
Akimoto Ičika. - U redu.
Znam da to možemo! - Ukupno tri preživela.
Preživeli. - A ostali?
Ovo je Božija volja.
Svet u kojem jači vrebaju slabe.
Oni koji prežive su jaki. Oni koji umru su slabi.
Uvek sam sanjao o takvome svetu.
Hvala Ti, Bože. Imaš moju zahvalnost.
Ovo kopile je opasno.
Nesposobnima sledi smrt. Bog ih je izabrao kao "nepodesne".
Zar i ti ne misliš tako? Takata Šun.
Ne mislim tako. - Grešiš.
Ti i ja smo isti. - Kako to?
Osećam po tvom mirisu.
Smatraš život dosadnim, kao da ti vreme ne teče.
Da bi preživeli ovaj život, mi smo odabrani.
Ne seri i reci mi šta misliš!
Dobar izraz lica imaš.
I ti se raduješ ovom svetu.
Isto kao i ja.
Grešiš.
Ti i Šun niste isti.
On je nježniji... i jači.
Zato ste potpuno različiti!
Ma, je li?
Stani!
Njujork, Vašington, Moskva, Sidnej, Madrid, London.
Sve visoke škole doživljavaju neku vrstu terorističkih napada.
Imamo informacije
koje kažu da je 10 miliona naših mladih poginulo.
Upravo je stigao novi izveštaj.
Premijer
je iz službene rezidencije, osnovao štab za kontramere
i proglasio državnu opasnost.
Širom sveta su se pojavile ogromne kocke.
Ne znamo razlog. Veruje se da preživele učenike
drže u kockama.
Policija i Civilna zaštita su započele operacije spašavanja.
Ali ne mogu naći ulaz u kocku.
Nova kocka se pojavila na Hokaidu
i prati je Sato mreža. Trenutna situacija je...
Ne opet...
SDF takođe izveštava da je glavni put iz grada blokiran.
Hvala ti, starče.
U studiju je profesor koji proučava ljudsku okolinu,
profesor Okihira Tadakacu. Gdine Okihira.
Teroristički napadi i pojava kocki, šta mislite...
Ovo nije teroristički napad.
Ne sumnjam da je ovo delo vanzemaljaca.
Situacija je van ljudskog poimanja.
Šta priča on? - Ali ipak... - Trenutno,
preživeli učenici se na internetu zovu
"Božija deca", jer su preživeli čak i ovakvu situaciju.
Božija deca.
Takumi? Ostaviću ti večeru ovde.
Takumi? Izađi da me ponekad vidiš... - Umukni! Odlazi, veštico!
Božija deca...
Božija deca.
Jesi li dobro, Takahata?
Sanjao sam mačku kako mi duva dim u lice...
Hvala nebesima. Dugo je prošlo.
Takase, zašto si ovde?
Samo malo, gde je to "ovde"?
Znam ono što i ti.
Kad sam se probudila, bila sam ovde.
Tako znači.
Koliko godina je prošlo?
Brojeći od prva dva dana posle prebačaja... Prošlo je 3 godine.
Dobro izgledaš.
Nisam to trebao da kažem u ovakvoj situaciji.
Takahata...
Zašto nam se ovo dešava?
Zašto moramo da prolazimo kroz ovo?
Ni ja ne znam.
Ali mi je drago što te opet vidim.
I ja sam srećna što vidim tebe.
Zar ne možete biti tiši?
Usred sam analiziranja vektora
pomoću Helmholcove teoreme. Pokušavam da pobegnem odavde.
Molim?
To je Taira, iz privatne srednje škole.
A ono je Taoka, iz ženske srednje škole.
Preživeli iz "Daruma" i "Maneki Neko" igre.
Taira... Taoka i Takase...
Takahata...
U sobama su oni kojima prezime počinje istim slovom.
Izgleda.
To što si ovde sa mnom dokazuje da nije po inteligenciji, ali...
Počinješ mi da ideš na živce!
Šta je bilo? - To znači da je Akimoto u drugoj sobi.
Sačekaj, proveriću...
Dođavola, ne opet!
Čujete li me? Bilo ko?
Najbolje da prestaneš sa tim.
... pojavile širom sveta... ... sve srednje škole...
... u međuvremenu, talas terorističkih napada...
Ovo nije teroristički napad...
... pojavljuju se simultano širom sveta...
Premijer je iz službene rezidencije...
... delo vanzemaljaca... ... i proglasio opštu opasnost...
... ovo treba sada da... - Niko nas ne može spasiti.
NI SDF ne može ući u kocku da nas spasi.
Šta onda da radimo?
Zar nije očigledno? Moraćemo da čekamo.
Da počne iduća igra.
Jel' moramo igrati te igre?
Moramo, osim ako nemaš plan.
Zbog ovoga ne trpim vas idiote.
... preživele na internetu zovu "Božija deca"...
Božija deca...
Fino zvuči. - Božija deca...
Pronađite ključ i otvorite vrata...
... da se igra završi.
Počinjemo.
Igrajmo se zajedno.
Taira, igrajmo zajedno.
Dobro. Šta ćemo igrati?
Igra se zove, "Kagome, kagome".
Kad se pesma završi, moraš pogoditi ko je iza tebe u roku od 10 sekundi.
Moraš vezati oči. Nema varanja!
Ovo će biti zabavno. - Pa, počnimo.
Priprema, pozor...
Kagome, Kagome
Ptica u kavezu Kada će izaći
U osvit zore
Ždral i kornjača su se okliznuli. Ko je iza tebe sad?
Akemi! - Pogrešno.
Nažalost, ja sam Hanako.
Ćao. - Čekaj!
Pa, ko je sledeći?
Da, vidimo...
Taoka, hajde da se igramo.
Ne želim da se igram! - Otkud to? Baš bezveze.
Možemo li te onda ubiti? - Tako je.
Dobro, igraću se.
Nije problem. U redu je ako ne želiš da se igraš.
Neka. Radujem se tome.
Baš se jako želiš igrati?
Onda je rešeno. Zaigrajmo.
Kagome, Kagome
Ptica u kavezu Kada će izaći
U osvit zore Ždral i kornjača su se okliznuli
Ko je iza tebe sad?
To je... to je...
Vreme je isteklo. - Ne!
Stani!
Pa, ko je sledeći?
Takase!
Zaigrajmo!
Hoću da se menjam sa njom.
Završimo sa ovim. - Odlično. Zar ovo nije odlično?
Ovaj misli da može preživeti? - Idiot ostaje idiot.
Takahata.
Neka igra počne.
Priprema, pozor...!
Kagome, Kagome
Ptica u kavezu
Kada će izaći - Slušaj pažljivo.
U osvit zore - Slušaj pažljivo.
Ždral i kornjača su se okliznuli Ko je iza tebe sad?
Vreme je isteklo. Iza tebe je...
Keniči!
Iza mene je... Keniči!
Vreme ti je isteklo, ispadaš. - Ne, još sam siguran.
Čini se da jesi. - Šta pričaš ti?
Vreme mu je isteklo, zar ne? - To je zbog ovoga!
Vreme ti je isteklo!
Snimio sam ovo dok je Taoka igrala.
Vreme ti je isteklo.
Čudno izgovaraš "vreme ti je isteklo".
Lako prepoznajem tvoj glas.
Snimajući tvoj glas i znajući gde stojiš,
znao sam ko je iza mene. - Iza tebe je...
Ti si idiot!
Takahata.
Hvala nebesima. Hvala što si me spasao.
Daj mi ruku! Ruku! - Postajem usamljen ovde.
Ako nemaš prijatelja, igraj se sa mnom.
Držite se za ruke!
Znači, svi ste prijatelji.
To je lepo. Baš lepo!
Sigurni smo sve dok imamo koga da držimo za ruku.
Takahata.
Moja ruka... molim te, ne puštaj je.
Definitivno neću.
Hoćeš da uradiš to?
Zabavno, zar ne?
Ne! - Idemo!
Ičika! - Šun!
Tako sam usamljen.
Hvala nebesima. Jedva si se izvukla. - Hvala.
Gde je Amaja? - Ne znam.
Bili smo u istoj sobi, ali je napao Kokešija.
Uzeo je ključ i pobegao.
Šuoko.
Dogo se nismo videle.
Kutaru!
Šta je ovo?
Da nije možda...
Umetnite 7 ključeva, sa 7 ljudi i okrenite istovremeno da otvorite vrata.
Koliko vas je?
Svega 4. - Treba nam još jedna osoba. - Šta se dešava?
Treba nam 7 ljudi
i svih 7 ključeva, inače ne možemo dalje.
Koliko ključeva imamo? - 2. - I mi imamo 2.
Trebaju nam još 3 ključa i jedna osoba,
inače nećemo otvoriti vrata. - Samo malo.
Šta ako niko ne dođe? - Onda znaš šta će nam se desiti!
Još 2 minuta!
U međuvremenu, pokušajmo da nađemo preostale ključeve.
To je sad nemoguće.
Sakupiti 3 ključa za 2 minuta...
Amaja... strava! Sa tim možemo izaći.
Ali treba nam još samo jedna osoba.
To nije problem.
Treba mi samo da me ne ubije Kokeši. Beskoristan je.
Poznaješ li ga?
Nije mi ugodno biti sa ovom ubicom.
Prijatelji smo, zar ne, Takahata?
Požuri, idemo! - Znam!
Idemo, Amaja.
1, 2!
Kraj igre!
Takahata Šun. Akimoto Ičika.
Amaja Takeru. Ouku Eiđi.
Maeda Kotaru. Sanada Jukio.
Takase Šuoko.
Ukupno 7 preživelih. Preživjeli.
Obucite se. Preživjeli. Preživjeli.
Zašto nam je odeća ovde?
Dođite...
... ovamo.
Dođite ovamo.
Kao što rekoh, ovde sam odakle se vidi video.
Nisi ušao u kocku, zar ne?
Brzo kontaktiraj medije! Stižu vanzemaljci!
Božija deca...
Gde smo to mi?
Led.
Šta je... ovaj put?
Dobrodošli. Ja volim belo.
Naročito čisto belo.
Šta?
Mrzim ljude crna srca.
Nemoj da bi mi lagali.
Govorite mi apsolutnu istinu.
Kako to misliš? - Veoma jednostavno.
Od ovog trenutka,
iskreno ćete mi odgovarati na pitanja. Ako svi budete iskreni,
igra se završava.
Ali ako neko bude lagao,
onda ćete odabrati žrtvu.
Upamtite to. - Žrtvu?
Evo ga, prvo pitanje...
Koja je...
vaša omiljena hrana?
I to je to? Mislio sam da će pitanja biti teža,
ali čini se da ćemo ovo lako dobiti, zar ne?
Moja omiljena hrana
je suši. - Ja volim
ramen. - Meso.
Peršun. - Kari.
Omlet sa pirinčem.
Palačinke.
Rekoh da ne lažete! Ko je lažov?
Ako ne predate lažova u roku od 2 minuta,
sve ću vas pobiti! - Još dva minuta.
Još dve minute.
Ko je slagao?
Odmah istupi! - Možda si ti. - Đavola jesam.
Rekao sam istinu.
Gde ti je dokaz? - Kako to misliš "dokaz"?
Kako ćeš dokazati tako nešto?
Kakav je to pogled? Sanada, možeš li dokazati to? - Smirite se.
Zbog mene... - Ja sam miran.
Zar nije najsumnjiviji ovaj dobrica?
Znam da voli kari.
Ja volim i tortilje sa pirinčem. Mogu ih jesti triput dnevno.
Ti si slagala, zar ne? - Šta?
Još jedan minut. 59...
58, 57,
56, 55... - Ovo je kraj. Vreme nam ističe.
Zašto...
Ti reče da voliš peršun. - Da. - Je li tako? - Da.
Je li? Je li!?
Hrana koju ti voliš je najsumnjivija.
Svi imaju različite ukuse! - Prestanite!
Ti si sumnjivac! - Istina je. - Šta?
Vreme ističe.
Ko je lažov?
Šta je? - Ti si!
On je.
Grešite... nisam ja...
Ja stvarno...
volim da jedem peršun.
Lažovi će doživeti sličnu sudbinu, zato pazite.
Sledeće pitanje.
Da li...
volite Takahatu Šuna? Da ili ne?
Ne! - Ne.
Znam da se ne znamo dugo, ali... da.
Šta devojke misle?
Mi smo prijatelji iz detinjstva i gajim osećaje prema njemu.
Ako moram birati... onda je odgovor da.
Tu nema pomoći, pošto smo u ovakvoj situaciji.
I ja kažem isto... da.
Poprilično si popularan.
Zar ne, mali?
Šta ti kažeš?
Šta se tiče mene...
Ne.
Nikad se nisam voleo.
Ljudi!
Neko je opet lagao!
Ko je lažov?
Još 2 minuta.
Ko je ovaj put?
Prestani već jednom! - Možda...
si ti. Već si hteo da nas ubiješ,
a sad kažeš da ti je Šun drag. Zar to nije čudno?
Ubistvo i ljubav su mi iste stvari.
Takahata.
Možda si ti lagao?
Jer... da kažete da se ne voliš...
Zar ne misliš da je to čudno?
Reci nešto.
Stvarno je čudno.
Kao prvo...
Svi smo trebali biti spašeni da smo odgovarali iskreno.
Ali je neko ipak lagao.
Zbog čega ta osoba laže?
Primetio si, ha?
To je zbog toga
što je jedan naš ortak među vama.
Obukao je ljudsko odelo
da bi vas sve pobio
tako što će lagati.
Ne nađete li izdajnika, svi ćete umreti.
Stvarno mrzim one crna srca.
Ja volim belo.
Neko od nas je neprijateljev ortak.
Još minuta. 59,
58... - Nema više vremena.
Samo malo. Kad bolje razmisliš, odgovor je jednostavan.
Šta? - Eiđi i ja smo iz druge škole,
pa ne znamo Šuna. Ali Takahata,
Ičika i Amaja idu u istu školu, pa ga sigurno znaju.
To znači da je onaj bez alibija...
Ne, to je... - Tako je!
Ne znaš nikoga ovde. - Grešiš!
Nisam lagala! - Obe idemo u istu školu.
Nema šanse da sarađuje sa neprijateljem! - Još je sumnjivije
jer nema šanse da se tako nešto desilo. - Šta? - To je zamka. Verujem Takase.
Nemoj da te zavara njena lepota. - 15, 14, 13...
Ako ne požurite,
svi ćete umreti.
Pronađite špijuna.
Razumete li? - 10...
9, 8,
7, 6,
5... - Ona je lažov!
Prestani!
Rekoh da prestaneš!
Prestani!
Nisam lagala!
Meni se stvarno...
sviđa Takahata.
Ne puštaj mi ruku.
Šteta.
Stvarno je bila ljudko biće.
Sledeće pitanje. - Samo malo!
Šta je? Prekidaš me na najboljem delu.
Sad znam.
Onaj koji laže svo vreme...
sada znam.
Konačno si primetio.
Ko je to?
Pravi lažov je...
Ti!
Ja sam to znao otpočetka.
Kako to misliš?
Igra je farsa otpočetka.
Uveravao nas je da je među nama izdajica.
Takase... Takaseina krv...
je otkrila istinu.
Ti nisi čisto beli medved.
Znači, video si!
Takahata!
Vruće, vruće! Tako je vruće!
Živ gorim!
Ovo je prava istina.
Ti nisi beli medved.
Ti si okrutni crni medved.
Medved demon.
Kraj igre!
Takahata Šun.
Amaja Takeru. Akimoto Ičika.
Ouku Eiđi. Maeda Kotaru.
5 preživelih.
Preživeli. Preživeli.
Prestanite da bežite!
Pitam se šta će se sad desiti. - Verovatno...
Igra sa "Ma" slogom u nazivu.
"Ma"?
Niste primetili?
Sve ovo je deo igre lanca reči.
Lanca reči? - Da, lanca reči.
Prvo je bio Daruma.
Pa onda Maneki Neko.
Ko... Kokeši...
A onda Širou Kuma.
Tako je. - Da.
Sledeća igra će imati "Ma" kao početni slog.
Na primer...
Matrijoška.
Drago mi je što ste stigli dovde.
Ovo je poslednji nivo.
Igrajmo veselo do kraja.
Znači, ovo je zadnja... - Šta ovaj put želiš da igraš?
Za kraj...
"Ud'ri konzervu za kraj".
Ud'ri konzervu?
Da. Pravila su jednostavna.
Odabrani "demon" mora doći do konzerve
i staviti je na određeno mesto.
Za to vreme, svi se morate kriti od "demona".
Kad "demon" postavi konzervu,
onda će tražiti one koje su se sakrili.
Ako nađe nekoga i vidi mu lice,
mora viknuti njegovo ime i stati na konzervu.
Time je "demon" već uhvatio jednu osobu.
Uhvaćeni će biti u zatvorskoj ćeliji.
Ali ako neko udari konzervu pre "demona",
onda će svi biti spašeni.
Ali konzerva će eksplodirati kad se udari.
Da bi se spasili ostali,
udarač mora žrtvovati sebe.
Zanimljivo, zar ne? Igra se završava
ako zadnja sakrivena osoba
udari konzervu ili ako "demon"
uhvati troje ili više ljudi.
Ako neko udari konzervu, taj neko će umreti...
"Ud'ri konzervu", igra smrti, ha?
Ne budi takav. Ovde smo da se zabavimo.
Ko će biti "demon"?
Štapići će odlučiti!
1, 2...
Ja sam "demon". - Ovo nije dobro.
Povrh svega, to će biti ovaj tip...
Vremensko ograničenje je zalazak sunca.
U redu... Igra počinje!
Ovuda!
Po poziciji konzerve, biće mu teško doći do nje. Moramo biti brzi.
Idemo!
Neverovatno!
Ovde ćemo biti sigurni. Još sat vremena do zalaska sunca.
Pre toga, biće mu teško da nas nađe.
Mačiji kašalj.
Ne... Gotovi smo...
Kako rekoste da se zovete?
Dođavola!
Kako ono bi?
Sećam se.
Ouku i Kutaro.
Uhvaćeni.
Kao što sam i mislio, taj tip je izvanredan.
Upravo smo se sreli pogledima...
U redu.
Možemo mi to. Brzo!
Ti nastavi dalje! - Ičika!
Akimoto Ičika, uhvaćena.
Ovo je naš kraj.
Takahata se neće žrtvovati da nas spase.
Ja ne mogu protiv Amaje.
Dođavola!
Kad sunce zađe, gotovi smo.
Šta da radim?
Zašto da ja...
Takahata! Čuješ li me?
Uhvatio sam troje!
Sa tim mogu preživeti!
Ne trebam da hvatam tebe!
Slobodno izađi!
Kad istekne vreme, obojica ćemo preživeti!
Preživeti...
Bog nas je odabrao
za život u ovom novom svetu!
Ovaj novi svet...
i ti se raduješ ovom novom svetu.
Isto kao i ja.
Ja...
- Šun! Poslušaj me!
Ne sviđa mi se šta on priča!
Nije bitno šta drugi kažu!
Čak iako je to možda najbolje.
Jer čak ni ja to ne želim da shvatim!
Ne želim više nikad da te vidim!
I zato...
Da se nisi usudio da izađeš.
Ne veruj u to što taj tip priča!
Krij se što duže možeš!
Razumeš li!?
Ičika...
Šun i ti niste isti.
On je nežniji... i jači.
Zato ste potpuno različiti!
Takahata! Prijatelji smo, zar ne?
Igra se uskoro završava.
Veruj mi. Izađi.
Razumem! Izlazim.
Šun, ne daj da te zavara!
Izvini što si čekao, Amaja.
Koliko se sećam, ne možeš mi viknuti ime,
ako mi ne vidiš lice.
Taj glupan... O čemu razmišlja?
Istina je da ne može da vidi Šunovo lice
i ima priliku da udari konzervu.
Ali...
Amaja mu može skinuti masku.
Takahata, šta je to?
Dođi, Amaja.
Ja ću biti tvoj protivnik...
Šta je? Ne želiš više da budeš moj protivnik?
Šun! Beži!
Oklop je loša ideja.
Takahata, uhvaćen.
Baš kao što si rekao, Amaja.
Čak i sada
mislim da mi je život dosadan.
Mislio sam da će biti bolje ako nestanem!
Čak sam se i šalio sa Bogom u vezi toga.
Ali nisam očekivao da će se ovo desiti.
Ne cenim život koji imam. Ja sam budala.
Tek sada shvatam, posle što sam izgubio sve, da sam prava budala!
Još smo živi.
Zaboravio sam ceniti
da je svaki dosadni dan nešto najbolje što se može desiti!
Žao mi je, Amaja.
Ja nisam poput tebe.
To je u redu.
Od početka nisam imao nameru da ti pomognem.
Čak iako se opireš, čim stanem na konzervu,
izgubićeš! - Videćemo.
Nisam obukao oklop samo da sakrijem lice.
A ni da se zaštitim od eksplozije.
Već zbog ovoga!
Šun...
Dosta...
Prestani... Šun!
Satake i Šuoko...
Toliko toga sam želeo da vam kažem...
Ali...
Zašto je Bog dozvolio da umru?
Ako je ovaj svet stvoren po Božijoj volji...
Dođavola sa tobom!
Šun! Ne!
Takahata!
Eksplodiraće!
Kraj igre!
Zato što je Takahata Šun spasio sve zarobljene,
broj Amajinih zarobljenika je 0.
I zato, ispadaš!
Akimoto Ičika. Ouku Eiđi.
Maeda Kutaru. I Takahata Šun.
Vi ste pobednici. - Uspeli smo.
Malo je nejasno, ali...
Preživeli smo? Pobedili smo?
Zašto nije eksplodirala? - A, to?
To je laž!
Učinilo je igru zanimljivijom, zar ne?
Ne zajebavajte se sa mnom!
Bog me je odabrao. Ne mogu umreti ovde.
Kako to misliš "umreti"?
Od samoga početka smo hteli da se igramo sa vama.
Niko nije spomenuo umiranje!
Ozbiljno? To znači...
OVDE SE SVE ZAVRŠAVA
Čestitam svima što ste dogurali dovde.
Stvarno ćemo živeti, zar ne? - Konačno.
Ovo je vaša nagrada.
Možete izaći, čim pojedete ovo.
Prelepo je, zar ne?
Ičika... kad izađemo,
hajdemo da pojedemo nešto ukusno.
I...
hajdemo u bioskop.
Da. - I onda...
Želim još svašta da radim sa tobom.
Možeš pomoći meni i mojoj mami da počistimo ostavu.
To uradi sam.
Ne sećam se više svog oca.
Siguran sam da sada trenira, ali ipak...
Možda i nije tako loše.
Ovo je dobro!
Imam sreće! Gle, Ičika...
Šta je?
Izvini.
Ja...
Ne mogu u bioskop sa tobom.
"Ti živiš"
Ljudi!
Da biste došli dovde, treba vam "inteligencija",
"izdržljivost", "mašta".
Zbog tih veština ste došli dovde.
Ali postoji još jedna...
Morate imati još nešto...
A to je...
"Sreća".
Šun.
Istina je da si mi stvarno...
malo drag.
"Ti umireš"
Ćao.
"Ti živiš"
"Sreća!"
Ičika!
Šta je dođavola ovo?
Zašto se ovo dešava?
Takahata Šun.
Amaja Takeru.
Preživeli! Preživeli!
Kocka se spustila! Preživeli učenici se pojavljuju!
Takumi? Staviću ti hranu ovde.
Idem malo napolje.
Kuda!?
Da spasim svet.
Nemoj kasniti, u redu?
Božija deca, Božija deca...
Ne postoji Bog.
To je pogrešno, znaš?
Postoje "Daruma", "Maneki Neko",
"Kokeši", "Širou Kuma",
"Matrijoška"...
i Bog.
preveo: adm1r
Obrada: suadnovic